Jon! Jag kom för att säga adjö.
-Jag önskar att du inte behövde åka. -Det skulle bara vara över veckoslutet.
Du ser fantastisk ut.
Är du fortfarande hungrig?
Du ska ju åka hem till veckoslutet. Vi kunde se till att vi tar samma tåg.
-Vi får två timmar och trekvart extra. -Det där har du funderat ut.
Fleur!
Jag önskar att resan varade för evigt.
Jag meddelar miss Hester.
-Du borde ha förvarnat mig. -Faster Hester.
Här är en enda villervalla. Kära du...
-Är inte Fleur tillbaka från landet än? -Nej.
-Tavlan med gamla rådhuset? -Man måste ha mat på bordet.
-Mrs Dartie. -Soames...
-Hur mycket fick du ihop? -Bara 90 pund.
-Vad nu? Ska du lösa ut Dartie igen? -Hamnarbetarnas barn. De strejkar.
-Då ska de börja arbeta igen. -Det är en principfråga.
-Det är även att ha mat åt sin familj. -Jag ska be om lite sherry i salongen.
-Hur är det med dig? -Jolyon besökte mig om Fleur och Jon.
Som om jag skulle uppmuntra det. Du borde hindrat Val från att bjuda Fleur.
-Men jag... -De måste hållas isär.
Och fars snusdosa?
Inte ett ord om det här till Annette. Det är du som har orsakat allt.
Jag håller dig personligen ansvarig.
"Personligen ansvarig"! Jag visste ingenting.
-Jag hoppas att du gav igen. -En vacker dag kommer ett mord att ske.
-Att strypa honom är för snällt. -Det skulle lära honom en läxa.
Monsieur Profond är här.
-Han bjuder mig på lunch. -Jaså?
-Sluta, Monty. Han sa det i går. -Jag trodde att saker hade förändrats.
-"Förändrats"?
Mrs Dartie... - Dartie.
-Jag hör att ni har ett möte. -Har du något att invända?
Naturligtvis inte. - Eller hur, Monty? Och jag går ändå.
-På villkor att Freddie inte betalar. -Jag garanterar att det inte blir så.
Då släpper jag det.
Hur gick det tråkiga mötet som hindrade dig från att bjuda Freddie på teatern?
Blev det lyckat?
Telegram! Hon kommer med 14.23-tåget. Hon promenerar hem utmed floden.
Hon far snart igen. Det finns ingenting för henne här.
Vi ska ha en weekendbjudning.
Hon måste lära sig att umgås med unga män.
-Vill du gifta bort henne så snart? -Det är det sista jag vill.
Men hon måste lära sig om sällskapslivet.
Då skriver jag en gästlista. Några av våra vänner får väl också komma?
Ett par. Men det blir Fleurs fest.
-Du måste bjuda Winifred. -Det betyder Dartie.
Kusin George? Och vad sägs om Winifreds vän Profond?
-Då slås Dartie riktigt ur brädet. -Misstänker du att han och Winifred...?
Inte på allvar. Profond är definitivt inte sorten som gifter sig.
-Mr Forsyte! -Mr Mont. Fleur är här om en halvtimma.
-Vi måste berätta för alla. -Om oss? Knappast.
Inte på evigheter. De har ju förresten också en hemlighet.
-Vad tror du att fejden handlar om? -Jag tror att någon blev mördad.
-Din far har väl varit gift förut? -Ja, två gånger. De dog.
Där ser du! Din mor får passa sig. Jag ska ta reda på hur det ligger till.
Hur som helst berättar vi ingenting om oss, så det så.
Jag älskar dig så. Deras hemlighet gör ingen skillnad.
-Fleur? -Pappa har skickat en spaningspatrull.
Vi måste gå åt skilda håll.
Jag tänker på dig jämt. Ännu oftare.
-Vi ses snart. -I morgon klockan ett i Green Park.
Jag är fullt kapabel att ta mig hem själv, tack.
Jag ville ro över och hämta dig. Jag har saknat dig. Inte ens ett brev.
-Slöseri på frimärken. -Krossa inte mitt hjärta.
Jag vill säga dig någonting. Jag älskar dig, Fleur Forsyte!
-Det gör du inte alls. -Jodå.
-Vi seglar till den mörka kontinenten. -Nej, vi välter!
Afrika, här kommer vi.
-Där fick du. -Du höll på att välta oss.
Här har du... Nej, sluta!
Skönt att ha dig här igen.
-Se vem som har kommit. -Jon.
-Berätta vad som har hänt. -Holly och Val hälsar. Hästarna frodas.
Jag går upp fem och jobbar hela dagen.
Karlarna retar mig, men de är ganska hyggliga.
Och Fleur är där?
-Hurdan är hon? -Någorlunda. Hon är trevlig.
Jag har faktiskt haft så mycket att göra att jag knappt träffat henne.
Holly hälsar. Det sa jag visst.
Jag ska byta om. Det är toppen att vara hemma.
Jag är rädd, Jolyon.
Jag har aldrig sett honom bete sig så undvikande.
Han är upp över öronen förälskad.
Om han börjar umgås med flickan kommer jag aldrig att se honom mer.
Att förlora vår son till Soames är den perfekta hämnden.
Vad ska vi göra - förbjuda dem att träffas?
Nej, vi har försökt med det. De är impulsiva och hon är listig.
-Ta med honom på semester. -Han skulle aldrig åka.
Jag pratar med honom. Det får honom att tänka på annat. Visa honom Paris.
-Men du då? -Jag klarar mig. Ni får trevligt ihop.
En del foton är väldigt bra, Jon.
När jag slutat skolan bjöd din farfar mig på en lång resa. En underbar gåva.
I Italien beslutade jag mig för att bli konstnär.
Om jag inte hade rest i väg undrar jag om jag inte hade arbetat i släktfirman.
Jag känner dig, pappa. Vad är det du vill?
-Att du åker på semester med din mor. -Jag har lovat Maple att hjälpa till.
-Hon älskar dig så mycket. -Och jag henne.
-Åk på semester och gör henne glad! -Det är inte rättvist.
Ännu en fest, pappa? Det är en underbar idé, men...
-Jag fyllde just år. Det blir så dyrt. -Om det gör min dotter glad.
Och när har det någonsin bekymrat dig att spendera mina pengar?
Kära pappa, jag förtjänar dig inte. Kan vi verkligen ha ett jazzband?
Ett litet.
Jag behöver lite nya kläder. Kan jag åka in till stan i morgon?
Jag följer med. Det blir en heldag.
Du och jag.
Du kan hjälpa mig att välja kläder. Något modernt till festen.
-Lever du, pappa? -Jag är inte alls säker på det här.
Var inte tröttsam, snälla du.
Kanske blazern. Men hatten...
-Perfekt! -Mycket elegant!
Halmhatt elegant? Jag ser ut som en pråmkarl.
Struntprat, den är rena drömmen. Men skärt vore käckare.
-"Skärt"? -Han tar den randiga.
-Och blazern, sir? -Ja.
-Byxorna? -De också. - Det är ju garden party.
Är jag klar nu? Då tar vi taxi till stationen och hinner hem till lunch.
Jag måste titta in på min klubb.
Jag ska hämta posten.
Då väntar jag på stationen. Dröj inte för länge.
Tack.
Förlåt, men pappa insisterade.
-Tre månader. Jag står inte ut. -Inte jag heller.
Varför gick du med på det? Du kan inte älska mig.
Naturligtvis gör jag det. Vem var mannen i båten, förresten?
Han? En vän till min pappa. Michael Mont.
-Han är dum, jag tycker inte om honom. -Kommer han på festen?
Jag sa ju att han inte betyder någonting.
Det gör ingen skillnad för mig att vi är åtskilda.
Inte för mig heller.
En sista kyss.
Kom ihåg att vad som än händer när du är borta, tar vi vid där vi slutade.
Vad menar du med "vad som än händer"?
Jag ska vara dig trogen. Jag lovar.
För tid och evighet.
Jag måste få veta en sak.
-Jon Forsyte. -Vad är det med honom?
Ni var tillsammans hos Val Dartie.
Han var skälet till att du stannade längre. Har jag rätt?
Jag har inte sett Jon på tre veckor. Eller talat med eller skrivit till.
-Fleur... -Jag lovar på hedersord.
Mina damer och herrar! Här sitter en lista på turneringens olika par.
Det kan inte vara sant.
-Kors, det är det. Klädsnobben Forsyte. -Väldigt ā la mode, Soames.
-Vilket sällskap du har skrapat ihop. -Gick du igenom din gamla adressbok?
Det är Fleurs gamla vänner från skolan om ni nödvändigtvis måste veta.
-Vem är din partner, Mary? -"M. Dartie".
Jag tror att vi kommer att få trevligt.
-"M. McKenzie"? -M. Dartie?
-Jag är rädd att jag inte är så duktig. -Då får vi väl träna lite.
-Vem fick du? -Michael Mont. Det var inte min idé.
-Han är alla tiders. -Vi spelar snart. Vill du träna?
-Jag känner inte för det. -Men jag.
-Det var hyggligt. Du måste vara Mary. -Cherry.
Lurad. Cherry från Brighton.
Var det din idé?
Jag och Michael?
Jag trodde väl det.
-Jag vet att du är där. -Mig blir du inte av med så lätt.
-Du är en plåga. -Jag är förtrollad.
Du ska allt få se på förtrollad.
Hallå, Prosper!
-Din dotter dansar bra. -Med rätt partner.
Det gör jag också. Får jag föreslå att vi dansar ut i trädgården?
Ursäkta mig, Soames. Jag kommer snart.
-Det är en nedrig värld. -Ja.
Dålig stil att använda min Freddie som täckmantel. Förbaskat osportsligt.
-Jag orkar inte med ditt medlidande. -Jag har inte blundat, vet du.
Han har inte varit så diskret. Men det är väl hela tanken med en täckmantel.
Mitt under näsan på Soames.
Jag antar att du har lärt dig någonting av det.
-Jag känner ånger. -Det förstår jag.
Över att jag var dig trogen.
-Flickorna därinne skrattar åt dig. -Vafalls?
Du har aldrig blivit vuxen. Du är inte ens hälften så gammal som din son.
-Varför tror du att Val inte är här? -Han har hästarna.
-Han skäms över dig. -Seså.
Hasardspelandet. Lögnerna.
Du var aldrig där eller så var du full. Vad är det för en förebild för barn?
-Jag förstår nog inte vad du menar. -Tänk då efter, Monty. Tänk.
Innan det är för sent.
Var med och dansa nu!
Se på henne. Är hon inte fantastisk?
Din backhand behöver lite träning. Jag tittar förbi.
Tack för ett trevligt veckoslut.
Men din serve är bra.
Kom nu, Dartie.
Ska du inte säga adjö till dina gäster?
Du har rätt.
Adjö, Prosper.
Du är förälskad. Det märks när ni tittar på varandra.
Det är Prospers bil. Han är här med mamma.
-Han skulle ge henne körlektioner. -Är inte karlar hemska?
Du har helt fel. Jag är inte förälskad i Michael Mont.
Är det du, June? Du skrämde vettet ur mig.
-Vad tycks? En halvtimma hemifrån. -Du bryter nacken av dig.
Kära nån. Jag måste sätta mig. Jag är utmattad.
-Har du varit hos dr Liddle? -Naturligtvis.
Vad sa han?
Lova att inget säga till Irene och Jon. Jag vill berätta själv. Det är hjärtat.
Det sjunger på sista versen. Det är all den där kärleken.
Det kan inte vara så.
Det händer oss alla förr eller senare.
Inte dig. Du är allt jag har, du får inte dö.
Jag vill inte. Jag är lyckligare än jag någonsin har varit.
-Men vi måste inse hur det ligger till. -Varför förlorar jag alla jag älskar?
Du får inte dö, du är en Forsyte.
Allt det där pratet om kärlek. Men min kärlek för dig då?
Ingen älskar dig mer än jag.
Vem ska jag annars klamra mig fast vid? Jag tänker inte låta det ske.
Huset bjuder. Får jag gratulera mademoiselle för det fina framförandet?
Mademoiselle tror att le patron kanske har provat vinet alltför entusiastiskt.
Tvärtom. Vinet skärper sinnena.
Ni spelar med esprit. Det gör monsieur också, på sitt eget vis.
-Min son spelar också piano. -Jaså, er son?
-Hur länge stannar ni i Paris? -Det beror på när vi tröttnar på det.
-Då ska jag se till att det blir länge. -Det ska jag komma ihåg.
-Med er sons tillåtelse. -Han stöter på dig.
Jag är gammal nog att ta hand om mig själv. - Vad sa ni, monsieur?
-Ni kanske skulle vilja dansa? -Varför inte?
-Och kanske monsieur vill spela? -Ja.
Vad väntar du på?
God dag!
-Är ni på vandring. -Bara tittar. Jag gick från stationen.
Jag har just upptäckt ett underbart vackert hus.
-Kära nån... -Hur är det med er?
-Har ni långt att gå? -Bara över ängen.
Jaså det är ert hus? Så underbart.
-Var så god. Lite lemonad. -Tack.
-Jag vet inte vad ni heter. -Cherry.
Jolyon. Jolyon Forsyte.
Alldeles ensam och saknar sin andra hälft. Hör så jag låter.
-Är de i Paris? -Ja, de har varit borta i en månad.
-När kommer de tillbaka? -Om ännu en månad. Eller mer.
Följ mitt rådv När du hittar någon du älskar, släpp honom inte.
-Drick nu, du missar tåget. -Det går fler.
Du är precis som min son - strunta i konsekvenserna.
Charmerande. Kom nu, jag följer med dig.
-Tack för lemonaden. -Ingen orsak.
-Jag är hemma! -Här inne.
Där är du.
Du och dina gamla skivor.
-Hur var det med Cherry? -Hon var ansträngande.
-Vad köpte du? -Ingenting. Har mamma kommit hem?
-Var hon inte med på tåget? -Nej.
Hur som helst äter vi på vanlig tid.
Det där är säkert hon. - Annette?
Hon springer inte sin väg.
-Ni satt här för två timmar sedan. -Tycker ni inte att hon är vacker?
-Tack. -Fortsätt.
-Sa jag att vi inte får träffas? -Tre gånger. Men inte varför.
Ingen berättar. Något hemskt har hänt mellan våra familjer. Vi är kusiner.
-Ni gör det inte lätt för er själva. -Vi rår inte för det, vi är förälskade.
-Vi tänker vara tillsammans hela livet. -Även utan pengar?
-Absolut. -Skål för Jon och Fleur då.
Hon skulle tycka om dig. Det vet jag.
Jon?
-Gick du på galleriet? -Ja, massor av impressionister.
Jag köpte några vykort.
Degas. Hon har okynniga ögon.
Hon är vacker.
-Din pojkvän frågade efter dig. -Jag förstår inte.
-Det gör du nog. Du tyckte om dansen. -Är det så fruktansvärt?
-Vad skulle pappa säga? -Han skulle skratta.
-Vill du åka hem? -Ja.
Det vill jag också.
Vilken överraskning!
-Fick du telegrammet? -För en timma sedan.
Vänta ska du få se vad jag har.
Hej. Jag har saknat dig.
Jag har saknat dig så mycket.
-Vad fick dig att ändra dig? -Det gjorde bara allt värre.
Ju längre vi var där, desto mer saknade han henne.
Jag är rädd att det misslyckades.
-Jon? -Fleur!
Vet du vad? Jag hittade ett fotografi i min fars rum. Det var undangömt.
-Nå? -Det var av din mor när hon var ung.
De var nog kära. Fejden handlar om att hon gifte sig med din far i stället.
-Varför får vi inte vara tillsammans? -Vi övertalar dem. Din far förstår nog.
-Jag vet det, jag har träffat honom. -När då?
-Jag har varit i Robin Hill. -Vad?
Jag ville se var du bodde. Jag saknade dig så.
Och du träffade min far? Det sa han inte.
Han visste inte att det var jag. Det kom inte upp och sen var det för sent.
-Det här är fruktansvärt. -Nej, vi kom överens. Han är rar.
-Vad pratade ni om? -Inte om dig. Mest om din mor.
Han sa att jag måste följa mitt hjärta. Jag vet att han kommer att stötta oss.
Det borde finnas bord... Nej, min far.
Val! Kom hit och sätt er. - Det är min son.
-Du minns väl Jon? -Ja, Jolyons son.
Vi börjar med sjötungan följd av ankan. Och duka för två till, tack.
Var så goda och sitt.
Det är trevligt att se dig, min pojke.
-Var är George? -Kommittémöte.
Han höjer antagligen priset på maten. Eller vinet.
-Hur mår din far? -Bra. Han saknade mor när vi var borta.
-Och hur mår den ljuvliga Irene? -Fint.
-Så du känner inte Soames Forsyte? -Han och min far verkar inte sams.
-Så kan man uttrycka saken. -Vet ni vad som hände?
-Rör inte om i grytan, Jon. -Det är ett känsligt ämne.
-Hur är det med Filly? -Bra, men inga föl än.
Släkten Forsyte är besynnerlig.
Ett litet rådv Låt inte Soames bestämma.
Jag trotsade honom och gifte mig med Winifred.
Ryktet går att du svärmar för hans dotter.
Stå emot de drumlarna och ge inte upp.
Och en sak till. Fleur.
Vela inte. Någon annan kan hinna före dig.
Svårt det här. Jag har en tung uppgift.
Vad står på, gamle vän?
Ursäkta, mina herrar.
Vi hade ett möte om pengarna du är skyldig.
Jag har alltid talat för din sak, men de röstade ut dig.
-Tyvärr måste jag be dig att gå. -Det kom lite plötsligt.
Du har två veckor på dig att betala. Sedan kan du söka nytt medlemskap.
Det måste vara ett misstag. Inte det?
Berätta inte det här för mamma. Jag har gjort henne tillräckligt bekymrad.
Så synd att du inte tänkte på det tidigare.
-Mr Soames vill träffa mrs Dartie. -Nå?
-Frun har gått till blomsterhandlaren. -Han får återkomma senare.
Nej, be honom stiga in.
Hon kommer snart.
En hutt?
Inte för mig heller.
Var så god.
Trevlig tillställning ni hade. Släkten och allt.
Det var bra att du dök upp. Jag har ett förslag åt dig.
Det kanske kan bli lönande. Saken är den att...
-Du har ont om kontanter? -Nej, så skulle jag inte uttrycka mig.
Det är bara det att det inkommande går långsammare än det utgående.
-Du är skuldsatt. -Vilket ger dig chansen att tjäna lite.
Det är bara så patetiskt.
Seså, Soames. Ingen är så rik att de försummar en chans.
-Fortsätt. -Ser du nu?
Två procent högre än Bank of England.
-Hur mycket behöver du? -Så mycket du kan avvara. 150? 200?
Med vilken säkerhet?
-Huset är inte ditt. -Jag behöver inte påminnas om det.
-Winifred. -Din hustru som säkerhet för ett lån?
Hon är din syster. Jag ber om hjälp med att skydda släktens goda namn.
Då borde du ha gift dig med någon annan.
-Den saken ångrar jag inte. -Vad tycker Winifred?
Jag hunsar henne åtminstone inte. Synd att du inte kan förlåta, som hon.
-Hon har då fått öva. -Allt har inte varit ensidigt.
Vi är tillsammans i nöd och lust.
Du har alltid varit avundsjuk på mig. Tyvärr är det så med kvinnor-
-att inte enbart bankkontot är det viktiga.
Alla pratar om det. Ryktet går om Annette och hennes kontinentala aptit.
Hur vågar du?
Det här kom för en halvtimma sedan.
God kväll, mr Dartie. Vill ni ha ett bord i matsalen?
Jag sa två veckor, inte två timmar.
Jag lyckades skrapa ihop lite. Det var allt jag hade.
Men allt har betalats av i kontanter. Du tycks ha en välgörare.
Du ska få tillbaka allt. Varenda penny. Just det, "vous". Tack så mycket.
-Hur vet du att det var jag? -Jag är inte dum. Det var hyggligt.
Jag är en ny man. Slut på sprit, spel och damer. Jag är glad för vad jag har.
En hustru, vänner, hälsa, tak över huvudet. Vad mer kan man begära?
Jag ska träffa min son i morgon.
-Är du redo, George? Då far vi. -Till Carltons kasino.
Men du är ju en ny man. Dartie...?
Jag synar.
Flush. Ledsen, gamle gosse.
-Vet Freddie var du är? -Det är sista omgången. Från midnatt...
-Så är du en ny man? -Just precis.
Jag synar.
Det verkar vara min kväll, mina herrar. Tack så mycket.
-Varenda penny. -Jag sa nej. Det är bara pengar.
För dig kanske, men för mig... Jag är trött på kort. Vad tar vi nu?
George... Jag känner att jag vinner i kväll.
-Ser du hur lätt det är att förlora? -Titta på mig.
Udda tal tre gånger i rad så nästa gång...
Jämnt.
Udda.
Inga fler insatser.
Svart 31.
-Du förlorar snart. -Tänk på familjen.
Det är dem jag gör det för. En sista gång.
-Darties sista insats. -Du kan förlora allt!
Inga fler insatser, mina herrar.
Rött 16.
-Gratulerar, sir. Huset bjuder. -Storartat.
-Ni får mycket gärna fortsätta. -Nej, jag tror att jag slutar nu.
-Passar det med en check? -Banken ska inte ha något. Kontanter!
-Håll hårt i pengarna. -Jag ska bjuda Freddie på semester.
Val får betala Profond för Filly. Profond är märklig.
-Inte så dum. -Jag håller med.
En häst!
Hur är det, Dartie?
Så där, gamle vän.
Gamle vän?
Å, nej. Nej...
"Bjuda Freddie på semester" var hans sista ord.
Var inte orolig, jag finns här för dig. Han lämnade ett tomrum även i mitt liv.
Vi ska klara oss igenom det på något vis.
Ursäkta mig.
-Vad väntar vi på? -Två minuter till.
Du borde ha låtit mig organisera det i stället.
Winnie vill att du förvarar det här.
-Det är inte rätt tidpunkt. -När är det det?
-Kom du för att ställa till bekymmer? -Nej, för att sörja min vän.
-Varför måste du splittra min familj? -Sanningen är att det alltid varit så.
-Långt innan jag kom. -Berätta då sanningen.
Jag vet att min far ville gifta sig med Irene, så det så.
Ville eller gjorde?
Och skilde sig sedan från henne.
-Det är mr Darties kapplöpningsfärger. -En sådan underbar gest.
Då far vi.
-Jon? -Fleur! Vad gör du här?
-Jag vet allt. -Kom.
De var gifta och skilde sig. Din mor och min far.
-Vem sa det? -Profond.
Jag är säker på att det är sant. Det här är på riktigt, Jon.
Det måste ha blivit skandal. Det är därför ingen vill prata om det.
Och far vill hålla oss isär. Det måste ha pågått äktenskapsbrott.
-Jag tror det inte. -Far accepterar aldrig oss två ihop.
-Spelar din mor piano? -Ja. Hurså?
-Han älskade henne så. Det är hemskt. -Det måste finnas en utväg.
-Jag ska gå, någon kan se oss. -Jag ska prata med dem.
De kommer att förstå. Jag tvingar dem.
Snälla du, stanna en stund.
Jon?
Fleur.
-Jag kom från begravningen. -Hon var ledsen.
Ja, naturligtvis.
-Hur är det med din faster Winifred? -Hon klarar av det.
Du måste komma och dricka te med oss.
Jag säger till Jons far att du är här, han kommer att bli så glad. Skynda er.
Fleur har varit på begravningen.
Mycket tråkigt...Fleur.
Snälla Jon, bjud Fleur på en smörgås.
-Mycket vackert hus. När är det byggt? -För länge sedan.
Fleur undrade om du spelar piano. Hon vill så gärna höra. - Inte sant?
-Är det egna krusbär i sylten? -Det råkar vara plommon.
Jag tror att jag hörde bilen.
-Trevligt att träffas. Kom snart igen. -Tack så mycket för teet.
Säg mig, nu när du har sett hur vi bor-
-var det annorlunda mot hur du hade föreställt dig det eller likadant?
Plommon. Krusbär.
Det är för fasen bara sylt!
-Jon! -Anklagar du mig?
Sa hon att hon hälsade på när ni var i Frankrike?
-Hon lurade mig. -Sådan är hon inte.
Hon våldgästar hos Holly och berättar inte vem hon är.
-Käre son, se vad hon går för. -Rätt tidpunkt infann sig aldrig.
-Och när den gjorde det så... -Du tror inte ens på det där själv.
-Hon ljuger för dig och alla. -Allt handlar om vem hennes far är.
-Eller hur? -Hon är sannerligen hans dotter.
Du får inte behandla henne illa. Jag älskar henne bara mer.
Snälla Jon, glöm henne.
Du ska inte tala om för mig vem jag ska älska.
-Jag är inget barn, jag väljer själv. -Jon.
Lyssna på mig!
Jon?
Lyssna på mig nu, Jon.
Öppna dörren, snälla Jon.
Jon? Snälla du, prata med oss.
-Hörde ni om Vancouver city-aktien? -Den gick ned.
Men jag brukar säga att det som går ned går upp igen. För det mesta.
-Det är inte lätt att vara optimist nu. -Jo, tänk på tunnelbanan.
En kvart hem till Highgate och middagen på bordet. Det är inte illa.
Stackars mr Dartie. Hur tar mrs Dartie det?
3184 pund och 4 shilling.
Det bör ge henne 350 pund om året. Sorgen blir lättare att bära.
-Mr Jolyon. -Gradman. - Soames.
-Har vi avtalat tid? -Jag letar efter min son.
Jag tror nog inte att vi har honom.
Det är din dotter som ligger bakom. Hon borde ha låtit bli honom.
-Vad pratar du om? -Hon drack te hos oss. De ses ofta.
-Vad vill du säga? -Var är hon? Han är med henne.
Fleur är på en familjeträff till minne av Dartie. Jag ska just fara dit.
-Hon är inte med honom. Var lugn. -Det känns bättre, tack.
Irene är vansinnig av oro. Jon bara försvann i går kväll utan ett ord.
-Om du ser Fleur... -Jag frågar.
-Den här vänskapen är bara av ondo. -Det är jag medveten om.
Jag ska prata med henne.
-Han ser inte så kry ut. -Nej.
-Man undrar över pojken. -Sannerligen.
Det är inte så underligt. Han har haft en märklig uppväxt.
Så går det när man inte vidhåller ett anständigt familjeliv.
Som mrs Gradman alltid sägerv "Ont blod vill ut."
"Mr Forsyte, det är min plikt att meddela er"-
-"att er fru varit i sällskap med en smutsig utläning - Prosper Profond."
Var försiktig, snickerierna kan bli skadade.
Vad är det med Soames? Han surar över någonting.
Ta ett kort, madame. Vilket kort som helst.
Ta ett kort? Ruter fem.
-Ni ska inte berätta för mig. -Jag är så dum på det här.
Ta ett kort.
Lägg tillbaka det.
Ska vi finna ert kort?
-Är det här ert kort? Otroligt. -Ja!
Bravo!
Du lurar ingen med din snopna min. Du tål honom inte.
Du lurar ingen heller.
-Visa nu mig ett. Visa ett litet trick. -Nej, det kan jag inte.
-Det är Dartie. -Sannerligen.
Dartie i ett nötskal.
Cheltenham. Det tog oss 36 timmar att komma hem.
-Jag vill tala med dig. -Vad är det?
-Senare. -Den här togs på Rivieran.
Vad folk än sa om honom, kom han alltid tillbaka till mig.
Det lyckliga paret.
Och det var tyvärr den sista bilden.
-Skål för pappa! -Skål för Dartie!
-Dartie! -Kära nån...
Följ med och bo hos oss lite. Du slipper Green Street ett tag.
Det kanske jag faktiskt gör. Tack.
-Vi borde gå nu. -Jag har tid hos sömmerskan.
Och efter det te med en vän.
-Du kommer väl till middagen? -Naturligtvis.
Au revoir.
A bientôt!
-Jag är ledsen, pappa. -Och var är Jon Forsyte?
-Jon? -Han har visst givit sig av hemifrån.
Jag vet ingenting om den saken. Jag svär.
Du drack te där i går?
Det var så dumt. Han bjöd mig, men jag borde ha avböjt.
Hans föräldrar var hemska mot mig.
Då pratar vi inte mer om den saken.
-Är det ingenting mellan er? -Ingenting.
Hur kunde Jon göra så här mot dig? Och nu av alla tidpunkter.
-Han vet inte att jag är sjuk. -Då får han väl titta.
Han är för upptagen med att tänka på Fleur.
-Vi grälade. -Om henne?
Tänk om jag har förlorat honom?
Jon kommer tillbaka. Du betyder så mycket för honom.
Var är han?